2. radostinalassa
3. zahariada
4. mt46
5. varg1
6. leonleonovpom2
7. wonder
8. sparotok
9. kvg55
10. planinitenabulgaria
11. rosiela
12. bven
13. apollon
14. hadjito
2. geraltofrivia
3. radostinalassa
4. lamb
5. hadjito
6. simonata
7. metaloobrabotka
8. djani
9. iw69
10. rosiela
![](https://blog.bg/images/1/62/rss.gif)
Прочетен: 15912 Коментари: 46 Гласове:
Последна промяна: 07.10.2018 21:32
![Постингът е бил сред най-популярни в категория в Blog.bg Постингът е бил сред най-популярни в категория в Blog.bg](https://blog.bg/images/page/icon_post_populyaren.gif)
![Постингът е бил сред най-популярни в Blog.bg Постингът е бил сред най-популярни в Blog.bg](https://blog.bg/images/page/icon_post_top5.gif)
– На Вас говоря, госпожо, подарък! Стига сте ровили в таз раница, чантата Ви е безплатна, подарък!
Беше я хванал високо над лакътя, говореше силно и отчетливо, а тя не схващаше.
– Българка сте, нали? Какво не разбирате, подарявам Ви чантата, безплатно за Вас!
– Но моля Ви, не, не искам! Не мога така!
– Какво не можете, приемете я! Виждам, че Ви харесва – колко време я разглеждате и се усмихвате – чак на мене ми стана хубаво!
Погледна го – млад мъж с тъмна коса, с живи, светли очи, с почерняло от слънцето лице, малко припрян, леко изнервен, момче на годините на сина й.
– Но защо? Аз мога да платя. Десет лева, нали? Заповядайте!
Най-после беше намерила в препълнената си раница невзрачното портмоне. Подаде парите и й олекна. Чантата беше прекрасна. Трето лято си търсеше такава – купуваше случайни, после ги захвърляше. И сега на тая проста сергия мечтаната чанта изникна като от небитието – преоценена от 45 на 20, после на 10 лева. Чудо! И всичко си има – бяла, с голяма катарама, с три прегради и външен джоб, с място за портмоне и за телефон, с меки и удобни дръжки и една по-дълга, за през рамото – и само за 10 лева.
– Ей, неразбрана жена! Не ти искам парите! Вземи я – разпали се мъжът – и няма за какво да се притесняваш! Виж, нямам право да го казвам, но погледни – тук, под тази дръжка, има изтъркано, а тук едната капса е поолющена, виждаш ли? Кой ще я купи? Та това е – късмет на теб, казвам ти, подарък! Хайде, и със здраве да я носиш!
– Е, тогава добре...Благодаря, много благодаря! Направо…не знам! Вие сте…Благодаря Ви от сърце!...Довиждане и...успешен сезон!
Говореше бързо и насечено, разтреперана, почти разплакана – за какво, за спестените десет лева ли? Срам! Не беше това – спомни си съня тази нощ, беше го забравила: мъж с тъмна коса и меки очи с цвят на зряло жито, светли и топли, се приближава до нея, навежда се и допира устни до ръката й, горе високо, малко под рамото. И изведнъж става някак лека, лека, надига се на пръсти, а-ха ще полети, и всичко е толкова светло...и топло, трепетно едно такова, възторжено и чисто… Усмихва се…
Цял ден се усмихваше – дори когато дъждът заваля и развали плажа на всички – поредния плаж от ония, броените. И тогава, когато хвана разменените погледи между сина и снахата, разказвайки им случката на сергията, и сама се запита дали пък всичко не е било само във въображението й. И тогава, когато привечер реши да излезе. Сама, както винаги. Искаше да вземе някакви праскови, български, сега са в сезона си. И видя черешите – едри, лъскави на вечерните светлини, едни такива черни и сочни...
Не можеше да повярва!
– Тези череши наистина ли са на 4,50?
– Да, госпожо, намалени са. От сутринта на два пъти намаляме цената. При тази горещина…
Продавачката, висока, възсуха, чевръста жена, нямаше вид на изморена от лятната жега и дългите часове на крак – отвърна на усмивката й. Впрочем работният ден тук продължаваше поне до полунощ. Курортистите минаваха на тълпи, вечерно превъзбудени, ожарени от слънцето, прежаднели и гладни – и очите им лепнеха по купчините свежи, примамливи плодове.
– Колко?
– Ами… за 5 лв.
Искаше да каже за десет, но я досрамя. Череши в средата на лятото! Богаташка! А ги обожаваше…
Усмихна се пак, а продавачката вече прехвърляше шепи череши от касетата в една торба. Загребаше с щедър жест – стори й се, че отдавна минаха килограм, че и два, но можеше и да греши. Извърна глава - някаква блажена усмивка блуждаеше на лицето й и не искаше да слезе оттам.
– Дванайсет и петдесет.
Продавачката посочи показанията на везната – беше прехвърлила в полиетиленовата торба всички череши от касетата и явно чакаше реакцията на своята клиентка.
А тя видимо трепна, но продължаваше да се усмихва. Не се възпротиви, напротив – взе да рови с готовност за нова банкнота. Затърси стотинки.
– Дванайсет и колко?
Искаше да даде точно.
– Не, госпожо, Вие ми дайте само пет лева, другите череши няма да ми ги плащате.
Няма какво? Пусна чантата и разпери ръце.
– Е, не – не може да бъде! Моля Ви, кажете ми честно, на мене ли ми има нещо, или на деня, или пък е скрита камера – кажете ми какво става!
Гласът й трепереше, но продължи да се усмихва.
– Какво да Ви има? Нищо Ви няма, уверявам Ви, просто Вие … така се усмихвате, така ме погледнахте! Аз съм сигурно на Вашите години, госпожо, а сякаш моята майка ме погледна. Трети месец стана, как се чуваме с нея само по телефона, мисля я много. За нейно здраве, госпожо, да Ви е сладко! И без това ей стана единайсет, ще затваряме скоро, а до утре черешите даже и в хранилището ще загубят търговски вид. Колко още да намалявам цената – а за ядене стават, гарантирам Ви, няма една развалена. Та на късмет са Ви, госпожо, подарък! Благодаря Ви и хубава вечер!
– Да е жива и здрава Вашата майка – и скоро да се видите! И на Вас Господ да дава само здраве и добрини! Вие сте ... вие...
Нямаше думи, гласът й се задави. После се засрами – какво ли ще си помисли тази непозната жена за нея – просякиня някаква си спряла. Успя да си наложи по-спокойно да каже довиждане и тръгна. А нещо в гърдите й трепкаше, трепкаше и я повдигаше, още малко и а-ха ще литне. Усмихна се на топлата вечер, на шума и суетнята наоколо – големият курортен град се готвеше за поредния нощен купон – на усмивката си се усмихна и на живота, който уж все взема, а толкова много дава, после, стоплена от нещо неясно, но хубаво и светло, тихо заплака. Почувства се целуната.
Тагове:
Поздрави, Вени!
Поздрави, Вени!
Благодаря, Натали! Щастливо лято! И...имаш да разказваш:)))))
Поздрави!
Колко ли са те обичали учениците, когато си практикувала тази професия?! Усетих се като ученичка, много младежки въздействаш, освен всичко останало.
Здрава бъди и дълголетна!
Щастливи летни дни пожелавам от сърце! Прегръдки!
Само усмивката да я има в душите ни, и очакването, и отворените очи за малките, но големи чудеса в иначе най-обикновения ни живот.
Хубав август ти желая, Вени, с такива вълшебни 31 дни в него!
Поздравявам те.
Колко ли са те обичали учениците, когато си практикувала тази професия?! Усетих се като ученичка, много младежки въздействаш, освен всичко останало.
Здрава бъди и дълголетна!
Благодаря ти за този прочит и за добрите очи, Росе! Не знам дали е позитивизъм - разказах истинска, действително случила се история с мене. Значи би трябвало да е реализъм:)))
Никой, на когото разказах случката, не я прие така, както очаквах - нито синът и снаха ми - те решиха, че нещо си съчинявам, нито брат ми и жена му - те пък не съвсем тактично предположиха, че сигурно съм заприличала на добрите хора срещу мене на бедна, изпаднала пенсионерка. Впрочем самата аз си мислех второто след случая с чантата, но онова, което преживях вечерта, купувайки черешите, ме разубеди. Жената насреща ми каза още някои мили неща, които спестих, разбира се - не знам, тя сигурно си имаше своите причини за това, някаква болка и някаква симпатия - но аз си възвърнах човешкото самочувствие. Не знаех как да тълкувам случилото се - затова оформих всичко в този "разказ".
И за друго съм ти благодарна, Роси - за "младежкото въздействие", което си усетила:))) Не знам колко са ме обичали учениците - винаги съм се чувствала много уютно сред тях, работата ми винаги е била повече забавление - е, и 200% труд:))). Плодовете на обичта, ти знаеш това, се берат после, когато учениците излязат от училище. Ако от нещо се притеснявам, то е с годините да не ме слети това старческо черногледство, да не изпадна в състояние на перманентна неудовлетвореност и раздразнителност, да не се превърна в досадна мърморка и хулителка на всичко, що се изпречи пред очите ми:))) Ей това не бих могла да понеса! Та ти благодаря за усетената глътка свежест и позитивизъм.
Поздрави, мила Роси! Честит месец август - да го изживееш в щастливи летни емоции!
Разплака ме.
ПочувстваХ се целуната.
Благодаря ти!
и изпълнено с хубави, трогателни
и паметни моменти лято!
Да, мила Еми, действителна случка е. Никога не съм писала проза - но се наех да разкажа това, защото ме впечатли. В един ден двама души - той в Слънчев бряг, тя в Несебър - все места, които не се славят с патриархални ценности и човеколюбие, да направят жест, при това като търговци, да подарят нещо, ей така, от сърце, на напълно непозната жена. Чудно ми стана! И хубаво! Смея да мисля /не че е добре това, но в случая върши работа/, че не се отличавам твърде от средностатистическия гост на Слънчака - но знам ли:))) Защо точно аз? И веднага си спомням намусените рускини и хладните горделиви полякини, другите чуждоезични с тази бариера, която задължително изграждат с българите. Иска ми се да вярвам в това, което ти си формулирала: "сърдечната, искрена усмивка и добронамереност отключват такива чудесни взаимоотношения". Колко близко до моето усещане - не преставам да се учудвам на сходствата ни в отношението към света! Благодаря ти, мила приятелко, ти винаги намираш най-точните думи! Весели летни изживявания, честит Първи август!
Щастливи летни дни пожелавам от сърце! Прегръдки!
Благодаря ти, мила Или! Сънят - нали? Още го нося у себе си? Може ли толкова съвпадения в един ден?:))))))) Смея се, но ... настръхвам! Прегръдка!
Нека август бъде щедър към тебе, нека ти донесе много обич, много радост!
Поздравявам те.
Благодаря ти, Веси! Учителка си ми - по позитивизъм! Красотата в света си съществува и без нас, наш проблем е искаме или не да я видим, но красотата в човешките отношения създаваме ние, длъжни сме пред себе си и пред другите да дадем най-красивото и доброто от себе си. А какво по-красиво от една усмивка?
Прегръдка, мила приятелко, с пожелание за вдъхновено лято!
Благодаря ти, че отбеляза! Убедена съм в това - само на морето се чувстваме по този начин, никъде другаде. Аз защо оставям моите любими котки, кучета и цветя и току притичвам до Слънчака - не е от суета или егоизъм, повярвай ми! Впрочем сигурна съм, че добре ме разбираш, сродни души сме - проблемът ни е, че обичаме толкова много неща!:))) Прегръдка!
Разплака ме.
ПочувстваХ се целуната.
Благодаря ти!
Мила Кате, ти си целуната, наистина! Винаги съм го знаела! Ти си от ония благословени хора, които раздават с пълни шепи опита, знанията, обичта, мъдростта, светлината в себе си! Бъди ми жива и здрава, мила приятелко! Честит Първи август! Щедро лято с много поводи за радост, здраве и щастие ти желая! Прегръдка с обич!
Още една сродна душа! Толкова се радвам да Ви открия! Благодаря Ви за тези думи - те са в пълен синхрон с всичко, което чувствам и в което вярвам! Бъдете здрава и много щастлива! Желая Ви вдъхновено, осмислено в светли изживявания лято!
и изпълнено с хубави, трогателни
и паметни моменти лято!
Благодаря ти, мила Доче! Накара ме да се усмихна:))) Дадох си сметка, че с годините моите лета стават все по-емоционални, все по-трогателни. Сигурно е от годините! Нервната система изтънява, емоциите надделяват, нещата, които ни умиляват, стават все повече. Но като се замисля - май нямам нищо против. Не е за мене да лежа по цял ден на плажа с книжка в ръка. Всеки ден се емвам боса по плажа от Несебър до Слънчев бряг, после обратно - колко случки, колко запечатани мигновения всеки ден - емоцията сама ме намира:)))
Прегръдка, мила приятелко! Весели и щастливи изживявания и на тебе в горещия, прекрасен август!
Само усмивката да я има в душите ни, и очакването, и отворените очи за малките, но големи чудеса в иначе най-обикновения ни живот.
Хубав август ти желая, Вени, с такива вълшебни 31 дни в него!
Мила Ваня, напълно споделям написаното за усмивката. Само нея да имахме - чиста, сърдечна, добронамерена, пак щеше да компенсира всичко останало. А човек носи у себе си толкова други добри неща - висок ум, голямо сърце, безпределна душа... Прекрасно създание е човекът! Първо сред Божиите творения! "Огледалото на природата! Венец на всичко живо!" - както би възкликнал един Шекспиров герой. Е, ние сме това - защо не се радваме, защо сами снемаме ореола от главите си и се гледаме изниско и подозрително като диви животни. Впрочем защо да обиждаме горките животинчета? Намирам за неразбираемо, далече от разума да живеем в такъв рай като Земята, сред такива благини, сред такива малки, дребни чудотворства, които да осмислят живота ни и да го правят значим и щастлив, а да виждаме само гнилото и болното - и не за да го лекуваме, а да го заклеймим като такова. Не обичам показния, кух позитивизъм, розовите очила - аз съм здраво свързана /разбирай с мотиката/ със земята, знам цената на хляба, който ям, усещам болката и на растенията, и на животните, които отглеждам - съпричастна съм, готова да помогна - може би затова е толкова по-голяма радостта ми, когато видя нещо хубаво, когато нещо добро и красиво се случи. А по-добро и красиво от човешкото разбирателство не познавам. Затова е и този постинг. За човечността и добротата, които не са си отишли от нас, колкото и да ни убеждават в противното.
Благодаря ти за прочувствените думи, за милото отношение, за вярата в мене! Ти си добра приятелка! Прегръдка с обич! Вълшебен август и за теб, мила!
Поздрави! Прекрасен месец август и от мен!
Мила Неви, много точно си усетила посланието - и на разказа, и на стиховете, за които особено ти благодаря Да, хората съхраняват у себе си човещината и добротата независимо от изпитанията, в които животът ги поставя. А това е много, много мотивиращо за вярата ни в доброто и в бъдното!
Прегръщам те, приятелко! Бъди здрава! Весел и щастлив месец август - и до нови срещи през септември в Поморие!:)))))))))
Поздрави! Прекрасен месец август и от мен!
Благодаря ти за съпричастието, мила Ати, и за това, че беше с мене!:))) Пожелавам и на тебе безброй такива дни на отворени врати в сърцата на околните, на щастливи срещи с човешката доброта и сърдечие. Прекрасен да бъде месец август и за тебе, мила приятелко!
Човешкият свят е свят на контрасти и е възможно, си мисля, най-ценното качество, което трябва да развие, да е именно способността за дълбочина.
Защото под пластовете - в сърцевината, остава само хубавото. Може би... знам ли....
Много ми допадна една мисъл на Оскар Уайлд, случайно прочетена от мен в един слабо популярен негов роман - "Глас от бездната": "Най-големият порок е да бъдеш повърхностен. Всичко, което е осъзнато, е правилно."
Добротата и благородството съществуват, но ще ги забележи само този, който има очи и сърце за тях...
Щастливи дни през август!
Човешкият свят е свят на контрасти и е възможно, си мисля, най-ценното качество, което трябва да развие, да е именно способността за дълбочина.
Защото под пластовете - в сърцевината, остава само хубавото. Може би... знам ли....
Много ми допадна една мисъл на Оскар Уайлд, случайно прочетена от мен в един слабо популярен негов роман - "Глас от бездната": "Най-големият порок е да бъдеш повърхностен. Всичко, което е осъзнато, е правилно."
Да, напълно съм съгласна. Какво би била красотата, ако я нямаше грозотата, да се съизмерват, кой би оценил добротата, ако преди това не е срещал злото в живота си? Споделям твоето виждане, че контрастите са за това, да внасят дърбочина в опознаването на нещата в света.
И аз харесвам Оскар Уайлд - текстовете, които създава, имат наистина една особена дълбочина, формират многопластовост, изграждат собствена парадигма.
Някога аз много обичах "да философствам", толкова много, че родителите ми се принудиха да ме абонират още невръстна за сп. "Философска мисъл" - явно да се спасят от дълбокомъдрените ми въпроси, като ги пренасочат към друг адресат:))) Сега нямам време - предпочитам простите неща. Като взема да се задълбочавам много, ме обхваща печал - като във финала на горния разказ:))) Право казват, че познанието ражда тъга - библейска истина.
Прегръдка, мила Ваня! Благодаря ти за чудесното уточнение!
Хубава вечер!
Радостни дни!...
Добротата и благородството съществуват, но ще ги забележи само този, който има очи и сърце за тях...
Щастливи дни през август!
Много си права, Ели, това са мигове, които са не само наши. Да, те са адресирани към нас, но техни автори са едни хора, които макар и непознати, не трябва да бъдат отминати просто така. С тези 10 лв. продавачът на чанти щеше 5 дни да яде пица отсреща /едни от най-хубавите пици, които аз самата съм яла по морето/, а жената с черешите щеше да си купи нова чанта:) Или просто щеше да си хапне разкошни череши /наистина бяха такива, едри като джанки/. Защо направиха този жест, не разбрах. Не знам дали ако ролите се обърнеха, аз като продавачка бих правила подаръци. Все едно, случи се. А знаеш ли, Ели, че в следващите дни, като минавах покрай щанда за чанти, не нито веднъж не видях вече моя продавач - стояха там ту едно, ту друго момиче. Една сутрин се престраших и попитах - напуснал!!! И - нови въпросителни. А жената с черешите си е там - мярнах й се след няколко дни, позна ме:)))
Такива истории при мене - не ми липсват емоции! Реших да ги споделя с вас, благодаря ти, че ме подкрепи!
Пожелавам ти весели августовски дни, много релакс и забава! Поздрави!
Радостни дни!...
Харесва ми начинът, по който ми говориш!:)))) А защо ми се струва, че това ухание се носи и откъм твоя блог?:))))
И аз ти пожелавам много радост в летните дни! Поздрави, Марине!
по небесному възродена.
Целуната и благодарна,
зареждаща с надежда за любов,
оплождаща човечност -
усмихната, сърдечна, благонравна.
Какво й трябва на душата...
едно небе, море и пясък,
където стъпките й волно и свободно
оставят своя звезднослънчев отпечатък.
Магия, сън, видение тъй ясно...
целуната божествено - усещане прекрасно.
Колко малко е нужно,,
за да се почувстваме щастливи и окрилени,
радвайки се на простите неща в живота -
чисти, светли, изворно опиянени.
Красиво лято за теб, мила!
Зареждащи топли емоции
за духа - търсещ и откриващ!
Целуната бъди!
Една четирилистна детелина,
усмихнато от мене приеми!:)
по небесному възродена.
Целуната и благодарна,
зареждаща с надежда за любов,
оплождаща човечност -
усмихната, сърдечна, благонравна.
Какво й трябва на душата...
едно небе, море и пясък,
където стъпките й волно и свободно
оставят своя звезднослънчев отпечатък.
Магия, сън, видение тъй ясно...
целуната божествено - усещане прекрасно.
Колко малко е нужно,,
за да се почувстваме щастливи и окрилени,
радвайки се на простите неща в живота -
чисти, светли, изворно опиянени.
Красиво лято за теб, мила!
Зареждащи топли емоции
за духа - търсещ и откриващ!
Целуната бъди!
Една четирилистна детелина,
усмихнато от мене приеми!:)
Благодаря ти, мила Инел, ча четирилистната детелинка и за звездния стих, за красивите пожелания и за онова емоционално съпричастие, което рядко се среща и което трудно може да се нарече просто "прочит". Твоите чудесни поетични рефлексии никога не остават на равнището на коментара, не са и анализи - винаги ги възприемам като изкристализиране на собствената ми идея по начин прост и ясен, детайлизиращ и доразвиващ, поставящ верни акценти, открояващ послания. Благодаря ти за тези включвания, без тяхната красота и смисъл нашите блогове щяха да изгубят толкова много!
Прегръщам те горещо, по августовски, и ти желая много свежест и прохлада през летните дни, звездни изживявания, шеметни емоции, почивка и забава!
Желая ти още много успехи и приятни летни преживявания!!!
С уважение!
Литатру
Желая ти още много успехи и приятни летни преживявания!!!
С уважение!
Литатру
Благодаря ти за хубавите пожелания, мила Литатру! Къде се изгуби, голямо лято караш май?:))) Идвам след малко при тебе, предчувствам, че нещо хубаво си ни подготвила след това дълго отсъствие, гадая какво ще е - картина, стих или и двете! Дано да е последното!
Прегръщам те и ти желая безоблачни, щастливи летни дни!
А ти... ти пишеш толкова леко и изящно, а чувствата дълбаят дълбоко в душата...
дарба е... сила е, обич е... Прекрасни са творбите ти, сякаш родени с мисия
да съхраняват човешките стойности, да "предават нататък" любов и доброта...
не може да не се почувстваш целунат... Благодаря ти, приятелко. :))
Щастливо лято, Вени !
А ти... ти пишеш толкова леко и изящно, а чувствата дълбаят дълбоко в душата...
дарба е... сила е, обич е... Прекрасни са творбите ти, сякаш родени с мисия
да съхраняват човешките стойности, да "предават нататък" любов и доброта...
не може да не се почувстваш целунат... Благодаря ти, приятелко. :))
Щастливо лято, Вени !
Благодаря ти, мила Танче! Да, август е особен месец - всеки ден е и най-горещо лято, и все по-осезателно напомняне за есен. Не че има нещо лошо в това да дойде оная, пъстрополата. Но все пак... тъга е. Ей щъркелите по нашия край вече отлетяха. Събраха се в ливадите миналия ден, повъртяха се, покрачиха из високата трева, потракаха, помъдруваха - сякаш спореха да се стягат ли за път или е още рано. И тая сутрин гнездата осъмнаха празни. Ех, на добър им път, до другото лято!
Благодаря ти за хубавите думи, мила Танче, за топлината, която винаги имаш запазена за мене! Прегръщам те с обич, скъпа приятелко, и ти желая весело и ползотворно лято!
Благодаря ти, мила Дид! Блоговете са за това - да споделиш онова, което те е развълнувало, и всеки да намери по нещо за себе си. Не знам защо обаче, аз също си мисля, че нещата, които ни докосват нас двете с тебе, винаги са много близки. Неслучайно и толкова пъти изпадам в дежавю - сякаш от години, от много години, откак се помня, съм те познавала. Щастлива, съм, че този блог ни срещна, усещам се богата с приятелството ти - в духа на текста по-горе бих казала - усещам се целуната от съдбата. Знаеш, сега по-рядко общуваме - но формалните контакти сякаш престават да са толкова важни. Усещам как присъстваш в живота ми - и без да влизам в профила ти във Фейсбук, и без да те виждам сред "посетителите" тук, в Блог.бг.:))) А това е чудесно, мила приятелко! Благодаря ти и Бог да те пази, тебе и семейството ти! Бъдете здрави всички и не бързайте да се отказвате от лятната нагласа за почивка и забава. Септември ще бъде август - поне така казват синоптиците. Аз също мисля след Хисаря да си подаря поне малко от онова вълшебство, наречено "септемврийско море". Прегръдка и от мене, с цялата ми обич, мила Дид!
Има толкова доброта и човечност в блога ти. Човек с такова сърце отваря другите на най-добрата им страница. Целуната си, не само заради таланта ти, Вени, заради способността да да помогнеш на другите да се усетят стойностни и добри. Прегръдка!
Има толкова доброта и човечност в блога ти. Човек с такова сърце отваря другите на най-добрата им страница. Целуната си, не само заради таланта ти, Вени, заради способността да да помогнеш на другите да се усетят стойностни и добри. Прегръдка!
Благодаря ти за милото отношение, скъпа Ели, ти винаги намираш най-топлите приятелски думи и все ме ласкаеш, ласкаеш! Отдавна не съм те виждала тук, не съм влизала и в твоя блог. Последните ми дни са едни такива натоварени - все с хубави, приятни неща, но свързани с много време и сили - и задължителни като условие да изчезна за някой и друг ден по любимите летни дестинации:))) Няма как, всичко трябва да се свърши, за да е почивката спокойна и сладка:))) Е, опитвам се да ти се оправдая за закъснелия отговор, но май не ми се получава! Все пак извинявай! За компенсация още сега, въпреки неприличния нощен час, ще вляза при тебе - подозирам, че си ни подготвила отново нещо интересно, много творческо, много твое.
Прегръдка, мила приятелко! Весело лято!
Има толкова доброта и човечност в блога ти. Човек с такова сърце отваря другите на най-добрата им страница. Целуната си, не само заради таланта ти, Вени, заради способността да да помогнеш на другите да се усетят стойностни и добри. Прегръдка!
Благодаря ти за милото отношение, скъпа Ели, ти винаги намираш най-топлите приятелски думи и все ме ласкаеш, ласкаеш! Отдавна не съм те виждала тук, не съм влизала и в твоя блог. Последните ми дни са едни такива натоварени - все с хубави, приятни неща, но свързани с много време и сили - и задължителни като условие да изчезна за някой и друг ден по любимите летни дестинации:))) Няма как, всичко трябва да се свърши, за да е почивката спокойна и сладка:))) Е, опитвам се да ти се оправдая за закъснелия отговор, но май не ми се получава! Все пак извинявай! За компенсация още сега, въпреки неприличния нощен час, ще вляза при тебе - подозирам, че си ни подготвила отново нещо интересно, много творческо, много твое.
Прегръдка, мила приятелко! Весело лято!
Мила Вени, системата не ме допускаше и не можех да влизам в блога си. От блог.бг ми казаха да опитам с друг браузер, пак имаше проблеми. Уж ставаше като сменя паролата, но следващия път казваха: вече си я сменихте. Така де, недопусната. И на други се е случвало и сега са само във ФБ. В момента ме допуска през един от браузерите, дано не е за кратко.
В блога съм от 10тина години и тук срещнах много чисти, искрени и стойностни хора. Много от тях не са вече тук, голяма част са във ФБ, но там се контактува по друг начин. Идват нови и хубави хора, но и те напускат. Пиер май окончателно се е отказал.
Никого не лаская, Вени. Казвам си искрено, каквото мисля. И никой не е длъжен да влиза в блога ми, ако не му харесва или ако не е на кеф или просто няма време.
Топла прегръдка от мен.
Права си за приятелите - много съжалявам за Пиер, надявам се все пак да се върне - видях, че е коментирал при xubavka, много се зарадвах.
А аз вече съм в Хисаря. Бяха много натоварени дни, но си заслужава.
Прегръщам те и аз с обич, Лисичке!:)))
Вени и друг път съм се Убеждавала, че с теб имаме сходни мисли.
Дай боже повече хора да избират красивото и доброто.
Момичета, За проблема с влизането в блога може Да е нужно да изтриете Кеша и бисквитките, при мен се Получава и ме Пуска след изтриването.
Поздрави и топли дни на всички!
Вени и друг път съм се Убеждавала, че с теб имаме сходни мисли.
Дай боже повече хора да избират красивото и доброто.
Момичета, За проблема с влизането в блога може Да е нужно да изтриете Кеша и бисквитките, при мен се Получава и ме Пуска след изтриването.
Поздрави и топли дни на всички!
Да, и аз често се чувствам по този начин. Благодаря ти, приятелко! Весели летни дни!
Светли дни ти пожелавам!
Светли дни ти пожелавам!
Благодаря ти, Оги! И аз така си викам - да се множат добрите хора и добрите постъпки - стоплят и осмислят ежедневието ни. И имам надежда - разказаното е по действителен случай:)))
Добри и усмихнати есенни дни и за тебе, слънчев и щедър октомври!